ОБҐРУНТУВАННЯ ПРАВОВОГО ПЛЮРАЛІЗМУ В СУЧАСНОМУ СВІТІ
Анотація
АНОТАЦІЯ: статтю присвячено дослідженню основних напрямів обґрунтування необхідності правового плюралізму в сучасному світі. Доведено, що аргументи прибічників концепції правового плюралізму можна систематизувати шляхом виокремлення сутнісно-правового, культурно-психологічного, глобально-історичного та прагматичного аспектів досліджуваної проблематики. Сутнісно-правовий аспект обґрунтування правового плюралізму пов'язаний з розумінням права як феномену, що не обмежується державно-владними нормативними приписами та допускає існування відносно автономних правових систем, створених різними соціальними групами. Такий підхід найбільш послідовно відстоюється представниками соціологічної школи, соціальної антропології та комунікативної теорії права. Культурно-психологічний аспект обґрунтування правового плюралізму пов'язаний з фактом співіснування у сучасному суспільстві значної кількості етнокультурних спільнот, для кожної з яких властиве особливе розуміння рівності, свободи, справедливості, правопорядку. Ігнорування державою культурної та релігійної різноманітності населення може спричинити появу неформальних регулятивних практик, тіньового права і тіньової юстиції. Глобально-історичний аспект обґрунтування правового плюралізму відображає вплив глобалізації, інформаційних технологій, філософії постмодерну на розвиток держави і права. У сучасному світі існує багато організацій з власним правовим порядком і можливістю юридичного впливу на різних суб’єктів, незалежно від їх державної приналежності. Прагматичний аспект обґрунтування правового плюралізму зорієнтований на забезпечення дієвості, ефективності правового регулювання, оскільки централізоване державно-владне регулювання не завжди забезпечує належне досягнення цілей права. Дану тезу проілюстровано на прикладі функціонування латиноамериканського права. Зроблено висновок, що кожен з вказаних аспектів є достатньо аргументованим, а всі разом вони утворюють надійний «каркас» наукового обґрунтування необхідності правового плюралізму у сучасному світі.
Завантаження
Посилання
2. Ломакина И. Б. Вопросы методологии включения традиционных институтов в систему права: плюралистический подход. Проблемы современной экономики. 2004. № 1-2 (9-10). С. 49-53.
3. Антонов М. В. Ойген Эрлих: живое право против правового плюрализма? Правоведение. 2013. № 1 (306). С. 157-181.
4. Эрлих О. Основоположение социологии права / Пер. с нем. М. В. Антонова; Под ред. В. Г. Графского, Ю. И. Гревцова. СПб.: ООО «Университетский издательский консорциум», 2011. 704 с.
5. Бочаров В. В. Максим Ковалевский: антропология права и правовой плюрализм в России. Журнал социологии и социальной антропологии. 2001. Т. IV. № 3. С. 51-72.
6. Горбун Г. С. Антропология права и «антропологический поворот» в истории права. Vox medii aevi. 2015. № 2-3. С. XIII-XVIII.
7. Поляков А. В. Нормативность правовой коммуникации. Правоведение. 2011. № 5. С. 27–45.
8. Рафальський О. О., Самчук З. Ф. Цивілізаційні перехрестя сучасного суспільства. К.: ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса НАН України, 2018. 688 с.
9. Белоносов В. О., Некрасов А. П. Правовой плюрализм: теоретический аспект. Вектор науки ТГУ. 2013. № 1 (23). С. 148-150.
10. Чупрова Н. А. Плюрализм форм права и его влияние на стратегию законодательства. Юридическая техника. 2015. № 9. С. 823-827.
11. Яхтанигов З. Обычное право в системе юридического плюрализма. Юридический мир. 2008. № 11. С. 70-74.
12. Зарема З. М. Концептуальные основы юридического плюрализма. Философия права. 2010. № 4. С. 122-124.
13. Мальцев Г. В. Очерки истории раннего права и государства. М.: Изд-во РАГС, 2010. 320 c.
14. Баранов В. М., Овчинников А. И. Этнокультурная экспертиза в правотворческом процессе. Государство и право. 2011. № 6. С. 28–33.
15. Фурс В. Н. Глобализация жизненного мира в свете социальной теории: к постановке проблемы. Общественные науки и современность. 2000. № 6. С. 128–139.
16. Sciulli D. Theory of Societal Constitutionalism. Foundations of Non-Marxist Critical Theory. Cambridge : Cambridge Univ. Press. 1992. 380 p.
17. Бирюков С. В. К вопросу о правовом плюрализме. Журнал российского права. 2016. № 2. С. 16-26.
18. Berman P. S. Global Legal Pluralism. University of Southern California Law Review. 2007. Vol. 80. P. 1155-1237.
19. Kjaer F. P. The Concept of the Political in the Concept of Transnational Constitutionalism: A Sociological Perspective. After Globalization: New Patterns of Conflict and their Sociological and Legal Reconstruction / Christian Jorges, Tommi Ralli (eds.). Oslo: Arena, 2011. P. 285-321.
20. Правотворчество как индикатор правовых ценностей: внутригосударственное, наднациональное и международное измерения. Под ред. И. Л. Честнова. СПб.: Астерион, 2018. 532 с.
21. Мальцев В. Г. Социальные основания права. М.: Норма, 2007. 800 с.
22. Костогрызов П. И. Закон, правопорядок и вызов правового плюрализма (случай Латинской Америки). V Балтийский юридический форум «Закон и правопорядок в третьем тысячелетии»: материалы Междунар. науч.-практ. конф. (Калининград, 16 декабря 2016 г.). Калининград : Калининградский фил. СПбУ МВД России, 2017. С. 42-43.
23. Костогрызов П. И. Альтернативные методы разрешения споров в пространстве общинной юстиции: опыт латиноамериканских стран. Вестник Удмуртского университета. Серия "Экономика и право". 2017. № 4. С. 110–114.
24. C. Bazán Seminario. Estado plural de derecho. Bases para una redefi nición del concepto Estado de derecho a la luz de la pluralidad jurídica. Lima: Instituto de Defensa Legal, 2012. 112 р.
Авторське право (c) 2021 Юлія Луконцева
![Ліцезія Creative Commons](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Цю роботу ліцензовано за Міжнародня ліцензія Creative Commons Attribution 4.0.