Формування людського потенціалу в сучасних умовах розвитку держав - Nepriadkina, Nataliia (Вісник Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна. Серія: Міжнародні відносини. Економіка. Країнознавство. Туризм, 2020)
Людський потенціал у сучасному світі є одним з основних видів економічного потенціалу. Він передбачає кількісну оцінку, яка позначається індексом розвитку людського потенціалу (ІРЛП). ІРЛП дає зведену оцінку людського процесу, охоплюючи такі параметри, як довголіття, рівень освіти й рівень життя. Предметом дослідження є формування людського потенціалу в контексті розвитку держав. Мета роботи полягає у визначенні ролі людського потенціалу в процесі економічного розвитку держави. В роботі використані такі методи дослідження, як графічний аналіз (визначення динаміки розвитку ІРЛП в Україні), кореляційний аналіз (визначення впливу ІЛР на ВНД на душу населення в пострадянських країнах). Традиційно країни ОЕСР демонструють дуже високий рівень людського розвитку (0,89). Серед країн пострадянського простору ІРЛП Росії та Білорусі перевищують аналогічні показники інших держав. Втім, вони покращили свої характеристики в значній мірі за рахунок збільшення часу, яке населення витрачає на освіту, не підвищуючи стан його здоров’я та показники рівня життя. Росія посідає 49-е місце, а Білорусь - 53-е за індексом людського розвитку 2017 року, опиняючись попереду Казахстану (58), Азербайджану (80), Вірменії (83) та України (88). Висновки: досвід розвинених країн, а також деяких пострадянських держав довів, що розвиток людського потенціалу в достатній мірі впливає на стан певних макроекономічних показників, особливо в країнах з економікою, що формується. Крім того, розвиток людського потенціалу може сприяти розвитку інноваційної економіки держави, що є вкрай актуальним для України. Тому слід приділити увагу основним напрямам розвитку людського потенціалу, таких як: демографічна політика та політика народозбереження, розвиток охорони здоров’я; розвиток фізичної культури й спорту, розвиток освіти, розвиток культури та засобів масової інформації; розвиток ринку праці; підвищення доступності житла; розвиток соціальних інститутів і соціальна політика; молодіжна політика; розвиток пенсійної системи; екологічна безпека.