Българите в процеса на османската екзпанзия през XIV-XV в. – от сблъсъка към съжителство. - Петрова, Деница (Дриновський збірник, 2024)
Статията проследява процеса на приспособяване на българите към новата политическа обстановка през XIV-XV в. Като част от Византийската общност, българите следват утвърдени традиции при общуването с другите народи, преминаващи през точно определени етапи и методи на дипломация. В Османската империя отношението към друговерците също  следва правила, чието изграждане започва с пакта зимма. Оказвайки се част от една друга общност, българите трябва да намерят нови пътища, за да се приспособят, тъй като познатите методи не са достатъчни.Настоящото проучване предлага обзор на промените, настъпили в живота на българите, когато те стават поданици на султана. Двете общности са част от една държава и трябва да се научат да съжителстват. Забелязва се приемственост между Византийската общност, в частност България, и Османската империя в административната структура, ролята на градската махала, данъчното облагане, пазарните и пристанищните такси и др. За кратко османската администрация усвоява много от практиките на немюсюлманите. До падането на Константинопол през 1453 г. християните вероятно очакват избавление, но завладяването на византийската столица е знак, че наказанието за греховете им ще е продължително. В някои отношения животът продължава постарому, в други настъпват съществени промени. Въпреки това в новата обстановка българите намират начин да оцелеят и да се приспособят.