До питання про статус гімнасіарха в античних державах Північного Причорномор’я - Рябко, Андрій (Дриновський збірник, 2020)
Стаття присвячена інституту гімнасіархії в античних державах Північного Причорномор’я. Аналізується сфера діяльності гімнасіарха, особливості її фінансового забезпечення, обов’язки, статус, місце в системі управління античними державами. На основі археологічних та епіграфічних джерел проаналізовано конструктивні особливості гімнасіїв, їх діяльність, обов’язки і статус гімнасіархів, педотрибів та інших посадових осіб й безпосередніх вчителів, пов’язаних з цією установою. Діяльність гімнасіархів відображена у величезній кількості написів, більшість з яких відносяться до елліністичного періоду. Гімнасіарх виявляється пов’язаним у ряді випадків з організацією спортивних змагань і постачанням усього необхідного (наприклад, маслинової олії), то з гімнасієм і обов’язками опіки над цим закладом. Тому ключове питання щодо інституту гімнасіархії полягає в тому, посадою чи літургією була гімнасіархія. В історіографії проблеми виділено чотири різні точки зору. Перша – гімнасіарх був керівником гімнасіїв і палестр та здійснював певну практично-педагогічну діяльність; друга – про те, що у ранні часи гімнасіархія була літургією, а пізніше стала магістратурою. Дослідники третього напрямку розглядали гімнасіархію як посаду, пов’язана з грошовими витратами. Четверта група дослідників пропонує розрізняти гімнасіархію-літургію і гімнасіархію-посаду. Автор пропонує власне бачення еволюції інституту еллінської гімнасіархії. У Північному Причорномор’ї гімнасії відомі з V ст. до н.е., а гімнасіархи з ІІІ ст. до н.е. до ІІІ ст. н.е. У римський період в Херсонесі і на Боспорі гімнасії, ймовірно, фінансувалися з державних коштів, а гімнасіархи були державними чиновниками, які керували гімназіями і відповідали за підготовку ефебів. Гімнасіархи були членами синоду у Пантикапеї, Горгіпії і Танаїсі. Таким чином, контекст згадок про гімнасіархів у Північному Причорномор’ї вказує на те, що це були державні чиновники, хоча й не виключає повністю можливості існування літургій.