Протистояння Румунії російській більшовицькій агресії у 1918–1920 роках - Бондаренко, Дмитро (Дриновський збірник, 2020)
Більшовики, що здійснили державний переворот в Росії в 1917 році, намагалися поширити радянську владу в Європі за допомогою «експорту революції», точніше прихованої агресії. Кінцевою метою такої політики було створення “Світової соціалістичної республіки”. Національні держави Центральної і Східної Європи, опираючись поширенню більшовизму, були втягнуті у війни з радянською Росією, які вона намагалася маскувати як «внутрішні громадянські». Румунія и цьому сенсі була винятком із загальної тенденції, оскільки була єдиною країною регіону, котра офіційно перебувала в стані війни з радянською Росією. Антибільшовицькі війни в Центральній і Східній Європі завершилися створенням так званої Тартусько-Ризької системи і Санітарного кордону, де Бухаресту відводилася ключова роль захисту Балкан від більшовицької експансії. Румунія, витримавши війну на два фронти, завершила процес свого національного об’єднання й стала регіональним центром сили, але при цьому залишалася єдиною країною Санітарного кордону, з якою радянська Росія не підписала мирної угоди.