«Морські пси» як будівничі міжнародної колоніальної мережі. - Pastushenko, A.; Otenko, I. (Давнина. Харківський історико-археологічний щорічник, 2019)
Наявна стаття аналізує вплив єлизаветинських мореплавців на розвиток ранньомодерної міжнародної мережі світових зон аграрних цивілізацій. Дослідження сконцентроване на комплексній ролі піратства та каперства у процесі з’єднання цих зон разом та на тому, як такі авантюри стимулювали нову колонізацію, нові обміни та нові відкриття. Разом із цим показується, чому у другій половині XVI ст. піратство та каперство були притаманні усій групі англійських моряків. Серед таких піратських авантюристів (морських псів), які зробили свій внесок у розвиток системи міжнародних комунікацій можна виділити Джона Хокінза, Мартіна Фробішера, Джона Оксенхама, Френсіса Дрейка. Гемфрі Гілберта, Волтера Релі, Томаса Кавендіша та Річарда Гренвіла. Кожен з них набув слави серед співвітчизників за свої досягнення. Джон Хокінз став тим, хто почав англійську работоргівлю через Атлантику; Мартін Фробішер започаткував контакти європейців із ескімосами; Джон Оксенхам став першим англійцем, який досяг Тихого океану; Френсіс Дрейк та Джон Кавендіш керували навколосвітніми експедиціями; Гемфрі Гілберт заснував перше англійське поселення на Ньюфаундленді; Волтер Релі та Річард Гренвіл були активними учасниками перших спроб колонізації Віргінії у Америці. Як випливає з результатів дослідження, попри свою деструктивну роль, морське піратство у деяких випадках стало чинником, який відігравав певну роль у мотивуванні та підготовці моряків, а також у зменшенні фінансових ризиків пов’язаних із тими проектами, які, зрештою, стали основою для подальшого розвитку колоніальної мережі міжнародних відносин.